Slovenská obchodná inšpekcia
Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave
Prievozská 32, pošt. prieč. 29, 827 99  Bratislava

Číslo : SK/0817/99/2010                                                         Dňa : 15.10.2010

R O Z H O D N U T I E

     Podľa ustanovenia § 58 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok), Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave, vo veci odvolania účastníka konania – TELERVIS PLUS a.s., Staré Grúnty 7, 841 04 Bratislava, IČO: 35 717 769, kontrola vykonaná v dňoch 14.10.2009 a 15.10.2009 v sídle spoločnosti TELERVIS PLUS a.s., Staré Grunty 7, Bratislava, proti rozhodnutiu Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj, č. U/1213/01/2009, zo dňa 14.06.2010, ktorým bola podľa § 8 ods. 2 zákona č. 258/2001 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 71/1986 Zb. o Slovenskej obchodnej inšpekcii v znení neskorších predpisov uložená peňažná pokuta vo výške 2000 EUR, slovom: dvetisíc eur, pre porušenie § 3 ods. 10 vyššie cit. zákona o spotrebiteľských úveroch a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 71/1986 Zb. o Slovenskej obchodnej inšpekcii v znení neskorších predpisov, podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku takto

r o z h o d o l :

napadnuté rozhodnutie vo výrokovej časti m e n í tak, že za porušenie povinnosti ustanovenej § 3 ods. 10 zákona č. 258/2001 Z.z. o spotrebiteľských úveroch a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 71/1986 Zb. o Slovenskej obchodnej inšpekcii v znení neskorších predpisov sa účastníkovi konania: TELERVIS PLUS a.s., Staré Grúnty 7, 841 04 Bratislava, IČO: 35 717 769, ukladá podľa § 8 ods. 2 vyššie citovaného zákona o spotrebiteľských úveroch peňažná pokuta vo výške 1000 EUR, slovom: jedentisíc eur. Uloženú pokutu je účastník konania povinný uhradiť do 15 dní odo dňa doručenia tohto rozhodnutia priloženou poštovou poukážkou alebo príkazom na úhradu na účet: Štátna pokladnica, č. ú.: 7000065068, numerický kód-8180, VS-12130109.

O d ô v o d n e n i e :

     Inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie (ďalej len „SOI“) v Bratislave pre Bratislavský kraj rozhodnutím uložil účastníkovi konania – TELERVIS PLUS, a.s. - peňažnú pokutu vo výške 2 000,- € pre porušenie povinnosti § 3 ods. 10 zákona č. 258/2001 Z.z. o spotrebiteľských úveroch a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 71/1986 Zb. o Slovenskej obchodnej inšpekcii v znení neskorších predpisov. Inšpektormi SOI bolo pri kontrole vykonanej v dňoch 14.10.2009 a 15.10.2009 v sídle spoločnosti TELERVIS PLUS a.s., Staré Grunty 7, Bratislava zistené, že u desiatich kontrolovaných zmluvách o spotrebiteľskom úvere uzatvorených po 01.07.2008 prevýšila odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru výšku ustanovenú nariadením vlády.
Proti rozhodnutiu o uložení pokuty podal účastník konania odvolanie.
Podľa § 3 ods. 4 prvá veta Správneho poriadku rozhodnutia správnych orgánov musia vychádzať zo spoľahlivo zisteného stavu veci. 
V zmysle ustanovenia § 32 ods. 1 Správneho poriadku je správny orgán povinný zistiť presne a úplne skutočný stav veci a za tým účelom si obstarať potrebné podklady pre rozhodnutie, pritom nie je viazaný len návrhmi účastníkov konania.
Podľa § 59 ods. 1 Správneho poriadku odvolací orgán preskúma napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu; ak je to nevyhnutné, doterajšie konanie doplní, prípadne zistené vady odstráni. Podľa ods. 2 citovaného ustanovenia, ak sú preto dôvody, odvolací orgán rozhodnutie zmení alebo zruší, inak odvolanie zamietne a rozhodnutie potvrdí. 
Preskúmaním veci v odvolacom konaní bol zistený dôvod na zmenu napadnutého rozhodnutia. Odvolací orgán sa v rámci odvolacieho správneho konania zameral aj na preverenie správnosti výpočtov, z ktorých vychádzal záver, že odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru prevýšila v desiatich zmluvách o úvere maximálnu povolenú výšku ustanovenú nariadením vlády SR, pričom dospel k záveru, že v prípade šiestich zmlúv vychádzal správny orgán z nepresne zisteného skutkového stavu veci. Konkrétne v prípade Zmluvy o úvere č. 120090356 zo dňa 24.03.2009, Zmluvy o úvere č. 120090850 zo dňa 14.05.2009 a Zmluvy o úvere č. 120090891 zo dňa 09.06.2009 je v inšpekčnom zázname poznačená nesprávna hodnota dvojnásobku priemernej hodnoty RPMN, keď v dvoch prípadoch namiesto hodnoty 75,92 % je uvedená hodnota 98,46 % a v jednom prípade je namiesto hodnoty 77,76 % uvedená hodnota 108,56 %. V prípade ďalších výpočtov týkajúcich sa zmlúv o úvere č. 120090071 zo dňa 28.01.2009, č. 120090173 zo dňa 29.01.2009, č. 120090254 zo dňa 02.02.2009, odvolací správny orgán zistil v inšpekčnom zázname nesprávne hodnoty prekročenia RPMN od nariadením vlády stanovenej maximálnej výšky, spôsobené chybným vykonaním matematických operácií. Hoci výška odplaty u všetkých týchto zmlúv prekračuje nariadením vlády ustanovenú výšku, odvolací správny orgán zastáva názor, že skutkový stav, pri zisťovaní ktorého bolo pochybené, nemôže byť podkladom pre rozhodnutie o uložení sankcie účastníkovi konania. Vzhľadom na skutočnosť, že odvolací orgán zistil správnosť pri preverovaní výšky odplaty u zmlúv o úvere č. 120090432 zo dňa 24.02.2009, č. 120090625 zo dňa 08.04.2009, č. 120090261 zo dňa 21.04.2009, č. 120090749 zo dňa 22.04.2009, rozhodol o pokračovaní v postihu účastníka konania za porušenie § 3 ods. 10 zákona o spotrebiteľských úveroch, len v prípade týchto zmlúv. Výška postihu bola vzhľadom na uvedenú skutočnosť primerane znížená. 
Povinnosťou účastníka konania bolo dodržať zákaz, že odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru nesmie prevýšiť výšku ustanovenú nariadením vlády; čo účastník konania porušil.
Inšpektori SOI vykonali v dňoch 14.10.2009 a 15.10.2009 v sídle spoločnosti TELERVIS PLUS a.s., Staré Grunty 7, Bratislava kontrolu, pri ktorej bolo predložených námatkovo vybraných 10 zmlúv o spotrebiteľskom úvere, ku ktorým boli súčasne priložené vyplnené formuláre. Preskúmaním predmetných zmlúv bolo presne a spoľahlivo zistené, že v prípade 4 zmlúv z týchto predložených zmlúv uzatvorených po 01.07.2008 nebola splnená požiadavka ustanovenia § 3 ods. 10 zákona o spotrebiteľských úveroch s odkazom na ustanovenie § 1 ods. 1 NV SR č. 238/2008 Z.z., ktorým sa ustanovuje výška, ktorú nesmie prevýšiť odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru a to: „Výška odplaty za poskytnutie spotrebiteľského úveru, s výnimkou podľa odseku 2, nesmie prevýšiť sumu, ktorá zodpovedá dvojnásobku priemernej hodnoty ročnej percentuálnej miery nákladov pre príslušný typ spotrebiteľského úveru platnej ku dňu podpisu zmluvy o spotrebiteľskom úvere a zverejnenej podľa § 7a ods. 2 zákona, a súčasne nesmie prevýšiť sumu, ktorá zodpovedá štvornásobku hodnoty váženého priemeru priemerných hodnôt ročnej percentuálnej miery nákladov a priemernej úrokovej miery za všetky typy spotrebiteľských zmlúv platnej ku dňu podpisu zmluvy o spotrebiteľskom úvere a zverejnenej podľa § 7a ods. 2 zákon.“
Uvedené sa týkalo zmlúv o spotrebiteľskom úvere:
1.	Zmluva o úvere č. 120090432 zo dňa 24.02.2009
2.	Zmluva o úvere č. 120090625 zo dňa 08.04.2009
3.	Zmluva o úvere č. 120090261 zo dňa 21.04.2009
4.	Zmluva o úvere č. 120090749 zo dňa 22.04.2009
Správny orgán vychádzal z platného znenia § 1 ods. 1 nariadenia vlády, pričom odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru v prípade 4 zmlúv o spotrebiteľskom  úvere predložených v čase kontroly, prevyšovala sumu, ktorá zodpovedala dvojnásobku priemernej hodnoty ročnej percentuálnej miery nákladov pre príslušný typ spotrebiteľského úveru platnej ku dňu podpisu zmluvy o spotrebiteľskom úvere. 
Inšpektori SOI pri prepočte vychádzali z tabuľky „Súhrnné informácie o novoposkytnutých spotrebiteľských úveroch veriteľmi za IV. štvrťrok 2008“, vydanej MF SR, podľa ktorej priemerná hodnota RPMN uvádzaná podľa typu spotrebiteľského úveru a zmluvnej splatnosti na 13 mesiacov zodpovedala výške 34,49 %.
V prípade nasledovných 4 zmlúv o spotrebiteľskom úvere so splatnosťou na 13 mesiacov, dvojnásobok priemernej hodnoty RPMN zodpovedal výške 68,98 % (2 x 34,49 %).
Jednalo sa o tieto zmluvy o spotrebiteľskom úvere:
1.	Zmluva o úvere č. 120090432 zo dňa 24.02.2009
- výška úveru 350,- €,
- počet mesačných splátok 13,
- RPMN 206,73 %, t.j. bola prevýšená suma 68,98 % o sumu 137,75 %.
2.	Zmluva o úvere č. 120090625 zo dňa 08.04.2009
- výška úveru 950,- €,
- počet mesačných splátok 13,
- RPMN 206,73 %, t.j. bola prevýšená suma 68,98 % o sumu 137,75 %.
3.	Zmluva o úvere č. 120090261 zo dňa 21.04.2009
- výška úveru 700,- €,
- počet mesačných splátok 13,
- RPMN 209,73 %, t.j. bola prevýšená suma 68,98 % o sumu 137,75 %.
4.	Zmluva o úvere č. 120090749 zo dňa 22.04.2009
- výška úveru 650,- €,
- počet mesačných splátok 13,
- RPMN 206,73 %, t.j. bola prevýšená suma 68,98 % o sumu 137,75 %.
V podanom odvolaní účastník konania uviedol, že aj v napadnutom rozhodnutí správny orgán zastáva názor, že RPMN a odplata sú dva nezameniteľné pojmy. Uvedené stanovisko je podľa účastníka konania kľúčové pri určovaní výšky odplaty za poskytnutie spotrebiteľského úveru. K vysvetleniu pojmov „odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru“ a „ročná percentuálna miera nákladov“ uviedol nasledovné. Predmetný zákon č. 251/2008 Z.z. o spotrebiteľských úveroch v § 2 písm. d) ustanovuje, že na účely tohto zákona sa rozumie RPMN sadzba, ktorá sa aplikuje na výpočet podľa prílohy č. 1z hodnoty celkových nákladov spotrebiteľa spojených so spotrebiteľským úverom a výšky poskytnutého spotrebiteľského úveru. Ďalej účastník konania cituje ustanovenie § 2 písm. c) a § 3 ods. 10 zákon č. 251/2008 Z.z. o spotrebiteľských úveroch. Účastník konania tvrdí, že pojem odplata sa vyskytuje v ustanovení § 499 zákona č. 513/1991 Zb. v znení neskorších predpisov, podľa ktorého za dojednanie záväzku veriteľa poskytnúť na požiadanie peňažné prostriedky možno dojednať odplatu, ak je poskytovanie úveru predmetom podnikania veriteľa. Z výpisu z obchodného registra vyplýva, že poskytovanie úverov z vlastných zdrojov je predmetom podnikania účastníka konania. Aj samotné NV SR č. 238/2008 Z.z. ustanovuje maximálnu výšku odplaty za poskytnutie úveru a nie maximálnu výšku RPMN pri poskytnutom úvere. Z vyššie uvedeného, podľa názoru účastníka konania, vyplýva, že právny poriadok Slovenskej republiky ako aj zákon o spotrebiteľských úveroch pozná pojmy RPMN a odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru a definuje ich samostatne. Podľa názoru účastníka konania správny orgán svoje výpočty nijakým spôsobom nepodložil, keďže uložil pokutu za porušenie nariadenia vlády SR č. 238/2008 Z.z., ktorým sa ustanovuje maximálna výška odplaty, pritom jeho výpočty sa opierajú o zistenú výšku RPMN. Podľa výpočtov účastníka konania nedošlo k prekročeniu maximálnej výšky odplaty. Správny orgán svojím rozhodnutím navyše porušil § 46 Správneho poriadku, pretože vydané rozhodnutie nie je v súlade s právnymi predpismi, keďže správny orgán nesprávne aplikoval na zmluvy o úvere uzatvorené za I. štvrťrok 2009 údaje platné za IV. štvrťrok 2008 a pre Zmluvy o úvere uzatvorené za II. štvrťrok údaje platné pre I. štvrťrok. Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti navrhuje účastník konania, aby odvolací orgán zrušil prvostupňové rozhodnutie v celom rozsahu.
K tomu odvolací orgán uvádza, že v odvolací konaní zistil v inšpekčnom zázname zo dňa 14.-15.10.2009 nesprávne hodnoty prekročenia RPMN od nariadením vlády stanovenej maximálnej výšky spôsobené pravdepodobne chybným vykonaním matematických operácií v prípade 3 zmlúv a nesprávne uvedenie hodnoty priemernej RPMN u ďalších 3 zmlúv. Hoci výška odplaty u všetkých týchto zmlúv prekračovala nariadením vlády ustanovenú výšku, odvolací správny orgán zastáva názor, že skutkový stav, pri zisťovaní ktorého bolo uvedeným spôsobom pochybené, nemôže byť podkladom pre rozhodnutie o uložení sankcie účastníkovi konania. Odvolací správny orgán preto vyhodnotil námietku účastníka konania vo vzťahu k porušeniu § 46 Správneho poriadku u predmetných 6 zmlúv o úvere, ako opodstatnenú Vzhľadom na skutočnosť, že odvolací orgán zistil správnosť pri preverovaní výšky odplaty len u zmlúv o úvere č. 120090432 zo dňa 24.02.2009, č. 120090625 zo dňa 08.04.2009, č. 120090261 zo dňa 21.04.2009, č. 120090749 zo dňa 22.04.2009, rozhodol o pokračovaní v postihu účastníka konania za porušenie § 3 ods. 10 zákona o spotrebiteľských úveroch, len v prípade týchto zmlúv, pričom výšku postihu vzhľadom na uvedené primerane znížil.
V prípade zmlúv o úvere č. 120090432 zo dňa 24.02.2009, č. 120090625 zo dňa 08.04.2009, č. 120090261 zo dňa 21.04.2009, č. 120090749 zo dňa 22.04.2009, je zo správnych výpočtov správneho orgánu zrejmé, že odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru prevýšila výšku stanovenú nariadením vlády. A preto odvolací orgán nemôže súhlasiť s tvrdením účastníka konania, že nemohlo dôjsť k porušeniu ustanovenia § 3 ods. 10 zákona o spotrebiteľských úveroch v prípade vyššie uvedených zmlúv. Zároveň má odvolací správny orgán za to, že prvostupňový správny orgán vychádzal z platného znenia § 1 ods. 1 nariadenia vlády, keďže odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru v prípade 4 spotrebiteľských zmlúv o úvere predložených v čase kontroly prevyšovala sumu, ktorá zodpovedala dvojnásobku priemernej hodnoty ročnej percentuálnej miery nákladov pre príslušný typ spotrebiteľského úveru platnej ku dňu podpisu zmluvy o spotrebiteľskom úvere. 
	V súvislosti s námietkou účastníka konania týkajúcou sa rozdielnosti pojmov RPMN a odplata, je potrebné uviesť, že odvolací orgán sa nepridržiava právnej úvahy poskytnutej prvostupňovým správnym orgánom v treťom odseku na strane 6 predmetného rozhodnutia. Je nepochybné, že pojem RPMN ako aj jeho spôsob výpočtu stanovuje zákon o spotrebiteľských úveroch, kým pojem odplata používa nariadenie vlády č. 238/2008 Z.z., ktoré ho však bližšie nedefinuje, len určuje maximálnu výšku, ktorú by odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru nemala presiahnuť. Za neakceptovateľnú však považuje odvolací orgán požiadavku spoločnosti o výklad pojmu odplata s ohľadom na príslušné ustanovenia Obchodného a Občianskeho zákonníka, keďže bolo preukázané, že predmetné zmluvy uzatvárané so spotrebiteľmi majú charakter zmlúv o spotrebiteľských úveroch. Na tieto právne vzťahy sa uplatňuje zákon o spotrebiteľských úveroch ako osobitný právny predpis. V prípade spotrebiteľských úverov totiž podľa názoru odvolacieho orgánu zákonodarca zvolil vyjadrenie odplaty cez RPMN (ročnú percentuálnu mieru nákladov), ktorá zohľadňuje tak úroky, ako aj poplatky, dokonca aj splácanie úveru. Napriek tomu, že sa odvolací orgán nestotožňuje s právnou úvahou prvostupňového správneho orgánu vo veci rozdielov medzi pojmami RPMN a odplata, považuje skutkový stav za spoľahlivo zistený a správne právne posúdený. Použitie vyššie uvedenej právnej úvahy prvostupňovým správnym orgánom nemá vplyv na zodpovednosť spoločnosti za zistené porušenie zákona.
Odvolací orgán má za to, že účastník konania v odvolaní zistené nedostatky vo vzťahu k predmetným štyrom zmluvám o spotrebiteľskom úvere, relevantným spôsobom nespochybnil. Zároveň dospel odvolací orgán k názoru, že účastník konania preukázateľne porušil zákonnom stanovené povinnosti.
Čo sa týka výšky uloženého postihu, táto bola v odvolacom konaní znížená s ohľadom na skutočnosť, že porušenie § 3 ods. 10 cit. zákona bolo jednoznačne zistené a preukázané len u 4 zmlúv o spotrebiteľskom úvere. Na ostatné okolnosti, ktoré účastník konania uviedol vo svojom odvolaní, odvolací orgán neprihliadal.
V odvolaní účastník konania neuvádza žiadne nové skutočnosti, ani dôkazy, ktoré by účastníka konania zbavovali zodpovednosti za nedostatky a boli by dôvodom na zrušenie vydaného rozhodnutia. Na základe vyššie uvedených skutočnosti pokladá odvolací orgán skutkový stav za spoľahlivo zistený a jeho protiprávnosť za nepochybne preukázanú. Výšku uloženej pokuty pokladá odvolací orgán za primeranú zistenému skutkovému stavu. Odvolací orgán trvá na kontrolných zisteniach zo dňa 14.10.2009 a 15.10.2009, za zistené nedostatky zodpovedá účastník konania v plnom rozsahu.
Na základe hore uvedených skutočnosti pokladá odvolací orgán skutkový stav za spoľahlivo zistený a jeho protiprávnosť za nepochybne preukázanú, správny orgán nezistil v odvolacom konaní dôvod na zrušenie napadnutého rozhodnutia.
Zákon o spotrebiteľských úveroch upravuje niektoré podmienky podnikania významné z hľadiska ochrany spotrebiteľa. K týmto podmienkam patrí aj zákaz, aby odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru prevýšila výšku ustanovenú nariadením vlády. Tento zákaz však účastník konania preukázateľne porušil. 
Podľa § 8 ods. 2 cit. zákona za porušenie povinností uvedených v § 3 a § 4 ods. 1 a 4 môže Slovenská obchodná inšpekcia uložiť veriteľovi pokutu do 16 596,95 EUR. Výšku pokuty stanovenej v odvolacom konaní považuje odvolací orgán za primeranú zistenému skutkovému stavu.
Pri určovaní výšky pokuty správny orgán prihliadol na charakter a závažnosť zisteného protiprávneho konania, ktoré spočívalo v porušení zákonom uloženého zákazu, aby odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru prevýšila výšku ustanovenú osobitným právnym predpisom. Správny orgán pri určovaní výšky pokuty prihliadol aj na dĺžku trvania protiprávneho stavu, ktorý preukázateľne trval minimálne odo dňa uzatvorenia zmlúv o úvere č. 120090432 zo dňa 24.02.2009, č. 120090625 zo dňa 08.04.2009, č. 120090261 zo dňa 21.04.2009, č. 120090749 zo dňa 22.04.2009, do vykonania kontroly v dňoch 14.-15.10.2009.  Účelom právnych predpisov je poskytnúť spotrebiteľom uzatvárajúcim spotrebiteľské zmluvy, zvýšenú ochranu ich práv, tento účel však v predmetnom prípade nebol z dôvodov porušenia povinnosti splnený. Správny orgán má za to, že charakter takéhoto protiprávneho konania je závažný najmä preto, že je spôsobilý privodiť spotrebiteľom majetkovú ujmu a to  tým, že naruší alebo môže narušiť ich ekonomické správanie a to tak, že spotrebiteľ urobí rozhodnutie, ktoré by inak neurobil. Výšku pokuty uvedenú vo výroku tohto rozhodnutia považuje správny orgán za primeranú.
Podkladom pre vydanie rozhodnutia bol presne a spoľahlivo zistený skutkový stav veci na základe čoho podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku bolo I. stupňové rozhodnutie zmenené tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia.

Slovenská obchodná inšpekcia
Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave
Prievozská 32, pošt. prieč. 29, 827 99  Bratislava

Číslo : SK/0345/99/2012                                                         Dňa : 22.08.2012

R O Z H O D N U T I E

     Podľa ustanovenia § 58 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok), Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave, vo veci odvolania účastníka konania – TELERVIS PLUS a.s., Staré Grunty 7, 841 04 Bratislava, IČO: 35 717 769, kontrola vykonaná dňa 25.01.2012 v sídle spoločnosti Telervis plus a.s., Staré Grunty 7, Bratislava, proti rozhodnutiu Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj, č. U/0018/01/2012, zo dňa 25.01.2012, ktorým bola podľa § 23 ods. 2 písm. ba) bod 2, 4  zákona č. 129/2010 Z.z. o spotrebiteľských úveroch a iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov uložená peňažná pokuta vo výške 3000 EUR, slovom: tritisíc eur, pre porušenie § 7 ods. 1 vyššie cit. zákona o spotrebiteľských úveroch a iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov, podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku takto

r o z h o d o l :

Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave odvolanie účastníka konania zamieta a rozhodnutie Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj č. U/0018/01/2012, zo dňa 15.05.2012 potvrdzuje.

O d ô v o d n e n i e :

Inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie (ďalej len „SOI“) so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj rozhodnutím uložil účastníkovi konania – TELERVIS PLUS a.s. - peňažnú pokutu vo výške 3000,- €, pre porušenie povinností vyplývajúcich z ustanovení § 7 ods. 1 vyššie cit. zákona o spotrebiteľských úveroch a iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov. Inšpektormi SOI bolo pri kontrole vykonanej dňa 25.01.2012 v sídle spoločnosti Telervis plus a.s., Staré Grunty 7, Bratislava zistené, že účastník konania ako veriteľ uzavrel so spotrebiteľkou pani T. z Plaveckého Podhradia „Zmluvu o spotrebiteľskom úvere č. 120101220“ zo dňa 30.08.2010 s hodnotou poskytnutého úveru v sume 600,- € v splátkach po 81,90 € napriek skutočnosti, že na základe overovania bonity klientky zdokumentovanej v Karte klienta príjem spotrebiteľky prestavoval sumu 228,00 a výdavky sumu 140,-  €.
	Proti rozhodnutiu o uložení pokuty podal účastník konania odvolanie.
	Odvolací orgán podľa § 59 ods. 1 správneho poriadku preskúma napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu; ak je to nevyhnutné, doterajšie konanie doplní, prípadne zistené vady odstráni. Podľa ods. 2 ak sú pre to dôvody, odvolací orgán rozhodnutie zmení alebo zruší, inak odvolanie zamietne a rozhodnutie potvrdí.
Preskúmaním veci v odvolacom konaní nebol zistený dôvod na zmenu napadnutého rozhodnutia. Povinnosťou účastníka konania bolo posúdiť s odbornou starostlivosťou schopnosť spotrebiteľa splácať poskytovaný úver.
	Inšpektori vykonali dňa 25.01.2012 kontrolu veriteľa v sídle spoločnosti Telervis plus, a.s., Staré Grunty 7, Bratislava, ktorá bola zameraná na dodržiavanie povinností ustanovených v zákone č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov. Počas kontroly bolo zistené, že veriteľ so spotrebiteľkou pani T. z Plaveckého Podhradia uzavrel Zmluvu o spotrebiteľskom úvere č. 120101220 zo dňa 30.08.2010 s hodnotou poskytnutého úveru v sume 600,00 € v splátkach po 81,90 €. K uzavretiu tejto zmluvy prišlo aj napriek skutočnosti, že na Základe overovania bonity klientky zdokumentovanej v Karte klienta príjem spotrebiteľky predstavoval sumu 228,00 € a výdavky sumu 140,00 €. Je teda zrejmé, že veriteľ neposúdil s odbornou starostlivosťou schopnosť spotrebiteľky splácať poskytovaný úver.
V odvolaní účastník konania uvádza, že zákonné ustanovenie § 7 ods.2 zákona č. 129/2010 Z.z., ktoré stanovuje, že „veriteľ je pred uzavretím zmluvy o spotrebiteľskom úvere alebo pred zmenou tejto zmluvy spočívajúcej v napýšení spotrebiteľského úveru povinný posúdiť s odbornou starostlivosťou schopnosť spotrebiteľa splácať spotrebiteľský úver, pričom berie do úvahy najmä dobu, na ktorú sa poskytuje spotrebiteľský úver, výšku spotrebiteľského úveru, príjem spotrebiteľa a prípadne aj účel spotrebiteľského úveru”, porušené nebolo. Na margo argumentu, že po uhradení splátky ostane spotrebiteľke suma 6,10 € a ak jej náhodou vzniknú neočakávané náklady, nebude schopná úver splácať, uvádza, že zákon č. 129/2010 Z.z. vo svojich ustanoveniach nestanovuje výšku minimálnej finančnej „rezervy”, ktorá musí mesačne ostať pre spotrebiteľa disponibilná, preto považuje tvrdenie SOI za neopodstatnené, zákonom nepodložené a hypotetické. Správny orgán vyžaduje, aby veriteľ bral do úvahy pri poskytnutí úveru aj neočakávané výdavky spotrebiteľa, napriek tomu, že mu to žiadny právny predpis neurčuje a ani nemôže, pretože uvedená požiadavka správneho orgánu je absolútne nerealizovateľná. Správny orgán sám vo svojom rozhodnutí neurčil koľko by mala byt’ tá finančná rezerva, ktorú by spotrebiteľ mal mať na neočakávané výdavky. Účastník konania si myslí, že je neopodstatnené, aby správny orgán uložil pokutu za to, že veriteľ pri poskytovaní úveru nezobral do úvahy neočakávané výdavky spotrebiteľa.
Povinnosť veriteľa na základe hore citovaného § 7 ods. 1  zákona 129/2010 Z.z. sa považuje za splnenú, „ak je splatenie spotrebiteľského úveru v celom rozsahu zabezpečené peňažnými prostriedkami alebo cennými papiermi”. SOI vo svojom rozhodnutí zastáva názor, že zákonné znenie „v celom rozsahu” predstavuje pokrytie, resp. zabezpečenie dlžnej sumy poskytnutého úveru ako celku a nie pokrytie jednotlivých splátok. Spoločnosť TELERVIS PLUS a.s. s vyššie uvedeným tvrdením SOI nesúhlasí a predmetné ustanovenie zákona vníma v kontexte schopnosti spotrebiteľa splácať úver v napr. mesačných splátkach, a tým tak zabezpečiť splatenie úveru v celom rozsahu v určitej dobe, nakoľko bežná prax v oblasti poskytovania úverov je taká, že spotrebiteľ nesplatí úver naraz v jednom momente, ale dohodne sa s poskytovateľom úveru na splátkovom kalendári. Preto má zato, že „pokrytie úveru v celom rozsahu” neznamená schopnosť spotrebiteľa zo svojho mesačného príjmu splatiť úver v jednej „splátke” okamžite, ale naopak, jeho schopnosť platiť pravidelnú dohodnutú sumu a tým postupne splniť svoj záväzok.
V zmysle vyššie uvedeného preto účastník konania navrhuje, aby predmetné Rozhodnutie SOI bolo preskúmané v celom rozsahu odvolacím orgánom podľa § 53 a nasl. zák. č. 71/1967 Zb. a aby odvolací orgán Rozhodnutie zrušil.
K tomu odvolací orgán uvádza, že súhlasí s námietkou účastníka konania, že „pokrytie úveru v celom rozsahu” neznamená schopnosť spotrebiteľa zo svojho mesačného príjmu splatiť úver v jednej „splátke” okamžite, ale naopak, jeho schopnosť platiť pravidelnú dohodnutú sumu a tým postupne splniť svoj záväzok. Nakoľko v opačnom prípade by asi máloktorý spotrebiteľ využil služby veriteľa. Rovnako odvolací orgán prihliadol na skutočnosť, že účastník konania ako nebankový subjekt nemá prístup k databázam ako bankové inštitúcie, a teda nemusel sa dostať k informácii, že na dôchodok spotrebiteľky je už uplatnená exekúcia č. EX 12548/08 z dôvodu nesplácania úveru poskytnutého inou nebankovou spoločnosťou. Avšak napriek tomu sa odvolací orgán domnieva, že v predmetnom prípade došlo zo strany veriteľa k porušeniu jeho povinnosti posúdiť s odbornou starostlivosťou schopnosť spotrebiteľky splácať úver.
Odvolací orgán je toho názoru, že veriteľ musí pri skúmaní bonity spotrebiteľa zobrať do úvahy celkovú finančnú situáciu žiadateľa o úver, ako aj informácie o úverovej minulosti spotrebiteľa a jeho schopnosti uhradiť minulé záväzky, súčasné a budúce plánované záväzky spotrebiteľa, ak o nich veriteľ vie. Zároveň musí veriteľ prihliadať na vplyv ďalších okolností a podmienok uvedených spotrebiteľom alebo o ktorých sa veriteľ dozvie v prípade, že môžu ovplyvniť finančnú situáciu žiadateľa o úver a jeho schopnosť plniť záväzky, ako aj  súčasný a budúci príjem spotrebiteľa.
Odvolací orgán by chcel poukázať na Rozhodnutie Krajského súdu v Prešove zo dňa 28. septembra 2011 č. k. 3Co 3/2011, v ktorom krajský súd poukázal na zneužitie ľahkovážnosti a núdze spotrebiteľa zo strany nebankovej spoločnosti. Krajský súd v predmetnom rozhodnutí prelomovo ustálil, že určitú mieru ľahkovážnosti spotrebiteľa treba považovať za kvalifikačné kritérium, ktoré je spôsobilé privodiť nadvládu veriteľa nad dlžníkom. Pokiaľ nebanková spoločnosť využila ľahkomyseľnosť spotrebiteľa, musí niesť dôsledky, a to aj pri nedbanlivosti pri overovaní bonity spotrebiteľa, životných nákladov a celkovej schopnosti splácať úver.
Z predložených písomných dokumentov vyplynulo, že uvedená spotrebiteľka mala u veriteľa už v minulosti uzavretý spotrebiteľský úver, na uhradenie ktorého použila časť prostriedkov z novo uzavretého úveru. Odvolací orgán má za to, že spoločnosť TELERVIS PLUS a.s. napriek uvedenej skutočnosti neskúmala dôkladnejšie bonitu, stav núdze spotrebiteľa a skutočnosť, či spotrebiteľ dokáže plniť záväzky z úverového vzťahu. 
Odvolací orgán sa domnieva, že ak po uhradení bežných výdavkov stane spotrebiteľke disponibilná suma 88,00 €, nie je v súlade s odbornou starostlivosťou dojednanie splátky úveru v hodnote, ktorú práve daná suma pokryje, nakoľko je zrejmé, že na úhradu akejkoľvek nepredvídanej okolnosti jej ostane po uhradení pravidelnej splátky úveru len suma 6,10 €. Z uvedeného je zrejmé, že mesačné výdavky vyššie ako 6,10 € ohrozujú schopnosť spotrebiteľky splácať dojednaný úver.
Odvolací orgán je toho názoru, že veriteľ mal vychádzať z premisy, že spotrebiteľovi musia byť započítané ako bežné výdaje, výdaje aspoň vo výške životného minima v zmysle zákona č. 601/2003 Z.z. zákon o životnom minime. V zmysle § 2 ods. a) zákona č. 601/2003 Z.z. sa za životné minimum fyzickej osoby , ktorej príjmy sa posudzujú považuje suma alebo úhrn súm  194,58 € mesačne, ak ide o jednu plnoletú fyzickú osobu (od 01.07.2012). Suma životného minima predstavovala od 01.01.2012 sumu 189,93 € mesačne, ak išlo o jednu plnoletú fyzickú osobu. 
Na základe hore uvedených skutočnosti pokladá odvolací orgán skutkový stav za spoľahlivo zistený a jeho protiprávnosť za nepochybne preukázanú. Výšku uloženej pokuty pokladá odvolací orgán za primeranú zistenému skutkovému stavu.
O výške pokuty rozhoduje inšpektorát SOI, ktorý podľa § 23 ods. 2 písm. bb) bod 2 cit. zákona veriteľovi uložiť pokutu do výšky 70 000,00 eur a pri opakovanom alebo závažnom nedostatku až do výšky 140 000,00 eur.
Orgán kontroly prihliadol pri uložení pokuty na závažnosť, rozsah, trvanie, následky protiprávneho konania ako aj na povahu zisteného nedostatku. Rovnako prihliadol správny orgán  aj na skutočnosť, že išlo v prípade účastníka konania o prvé zistené porušenie zákona o spotrebiteľských úveroch.
Správny orgán je toho názoru, že oblasť finančných a úverových vzťahov je pre priemerného spotrebiteľa zložitou problematikou, a preto je potrebné, aby poskytovateľ úveru vystupoval pri dojednávaní úveru s odbornou starostlivosťou. Spotrebiteľovi, ktorý pri dojednávaní spotrebiteľského úveru vystupuje v slabšej pozícií v porovnaní s poskytovateľom úveru, je potrebné v týchto vzťahoch v medziach zákona poskytnúť zvýšenú ochranu, keďže vzhľadom na zložitosť problematiky dôveruje poskytovateľovi úveru. 
Odvolací orgán prihliadol na skutočnosť, že účastník konania nepostupoval pri dojednaní poskytnutia úveru v súlade s povinnosťami vyplývajúcimi mu zo zákona č. 129/2010 Z.z. o spotrebiteľských úveroch. Správny orgán prihliadol pri určení výšky pokuty na skutočnosti, že došlo k vážnemu zásahu do práv spotrebiteľa, a to vytvorením nerovnováhy vo vzájomných vzťahoch, ktorá spotrebiteľku pri nedodržaní dobromyseľnosti a odbornej starostlivosti zo strany veriteľa, poškodila. Rovnako bolo prihliadnuté aj na skutočnosť, že v prípade účastníka konania ide o prvé porušenie zákona o spotrebiteľských úveroch. 
Podkladom pre vydanie rozhodnutia bol presne a spoľahlivo zistený skutkový stav veci na základe čoho podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku druhostupňový správny orgán odvolanie zamieta ako nedôvodné.